UNiTAiL www.DANiSHBiTS.org
Plötsligt en dag kanske du bor ute i skjulet.
Plötsligt är du kanske en främling i ditt eget hem.
Du kanske undrar vart din stora bil tagit vägen.
Kanske står du där utan ditt fina hus-
-och utan din vackra fru.
Och då kanske du undrar: Hur hamnade jag här?
Samma som alltid. Samma som alltid.
Samma som alltid.
KUNGADÖMET SAUDIARABIEN
Välkommen till Hyatt Jeddah.
KUNGENS HOLOGRAM
Nu måste du vara på hugget, Alan.
Vi vet båda två att du bara fick jobbet för att du känner kungens brorson.
Den här affären är avgörande både för företaget och för dig.
Men du har fler frågor än svar här, vilket gör mig illa till mods.
Av den enkla anledningen att jag inte varit i Saudiarabien än.
Jag vet inte hur landet ligger, eller var kungen står.
Du har suttit på bänken ett tag, Alan.
Du säljer inte barncyklar åt Schwinn längre.
Jag måste veta att du är på hugget och att du fixar det här.
Det här handlar om försäljning...
Man räknar och man planerar, men när man väl kommer dit förändras allt.
Men man ser till att affären blir av.
Förlåt, jag kom hit sent i går och glömde ställa klockan.
Ingen fara, vi håller på att ställa i ordning.
-Hur ska Alan komma hit? -Med hyrbil?
Jag kommer på nåt.
-Receptionen. -Alan Clay, vem talar jag med?
-Jag heter Edward, sir. -Varifrån kommer du?
-Jakarta i Indonesien, sir. -Jakarta! Indonesien...
Kan jag hyra en bil genom hotellet, tror du?
-Har ni ett internationellt körkort? -Nej.
-Då går det nog inte. -Kan jag hyra en bil med chaufför?
-Vart ska ni? -Kungens metropol för ekonomisk handel.
God morgon.
Ursäkta!
-Alan Clay? -Är du chauffören?
Chaufför, guide, hjälte... Yousef.
Nej, det är ingen limousin. Sätt dig fram.
Det finns vatten om du vill ha.
-Håller den här hela vägen? -Jag kör till Riyadh hela tiden.
Den sviker mig aldrig.
Ett ögonblick.
Är allt i sin ordning?
-Jag kopplade ur motorn innan jag gick. -Varför det?
-Så att ingen mixtrar med den. -Tjuvkopplar den, menar du?
Nej, så att den sprängs.
Inga terrorister, alltså, bara en man som tror att jag sätter på hans fru.
Han kanske vill döda mig.
Nu kör vi.
-Åker jag i en bil som kan sprängas? -Nej då, oroa dig inte.
Jag tror inte att han kan göra det. Han är ingen tuffing, han är bara rik.
Då skulle han behöva anlita nån.
Om du var den där rika mannen-
-skulle du då anlita nån för att döda din frus älskare?
Helvete... Nu har du skrämt upp mig.
Du, Alan. Varifrån kommer du?
-Boston. -Boston...
Jag har varit i Alabama. Ett år på college.
Har du pluggat i Alabama? Varför just där?
För att jag var den enda araben så långt ögat kunde nå?
-Jag fick stipendium till Birmingham. -Birmingham? Jag gillar Birmingham.
-Är du hungrig? Ska vi äta nåt? -Vi har ju precis börjat åka.
-Vi kan stanna till i gamla stan. -Nej, jag har ju bråttom.
Är du försenad? Det sa de inget om.
Om du är försenad borde vi inte åka den här vägen.
-Tycker du om Chicago? -Inte på vintern.
-Nej, gruppen. -Jaha...
-Hur långt är det? -Till KMEH?
-Va? -Kungens metropol för ekonomisk handel.
-Ja, till KMEH. -Är det dit vi ska?
Jag skojar bara. En timme, ungefär. När ska du vara där?
Åtta, halv nio.
Vi är där till tolv.
En minttablett?
Inte?
-Vet du, jag gillar inte Chicago. -Inte? Okej.
Jag ska se vad jag har mer.
-Vad ska du göra i KMEH? -Jobba.
-I byggbranschen? -Nej, jag jobbar med IT.
Jaha, IT... Du vet väl att ingenting händer där?
-Nej, inte än. -Aldrig.
När jag är klar är det full fart framåt.
Okej... Vänta, så får du se.
Titta, de sopar sand i öknen.
Jag förmodar att de inte är med i facket.
Vi har inga fackförbund här. Vi har filippinare.
Mr Clay? Vi har väntat på er.
-Jag heter Sayed. -Sayed...
Salaam alaikum.
-Det var visst problem med väckningen. -Ursäkta att jag är sen.
Kungen kommer inte i dag, så det spelar ingen roll.
-Är mitt team här? -Nej, de är i presentationslokalen.
-Följ mig. Juice? -Tackar.
Då så, mr Clay... Låt mig visa er Hans Majestäts dröm.
Här står vi nu...
Så här ska staden se ut år 2025, med minst 1,5 miljon invånare.
Hamnen där.
Industriområdet...
Universitetet..
Affärsområdet...
Park och grönområde.
Mycket imponerande.
Jag tar hand om honom nu.
Jag måste gå.
Här, om du skulle försova dig igen.
Full fart framåt...
Vi ses klockan tre, i huvudbyggnaden.
Fråga efter Karim al-Ahmad, han är er kontaktperson.
-Är mitt team där? -Ja.
-I ett tält? -Ja, därinne finns allt.
Goddagens.
-Där är han ju! -Tjena!
-Cayley, Brad, Rachel... -Välkommen.
-Hur har ni det härinne? -Bra, men vi har inget wi-fi.
-Bara svagt från huvudbyggnaden. -Har ni frågat nån?
-Vi väntade tills du kom. -Vi har försökt mejla Karim.
-Karim al-Ahmad, vi ska ses klockan 15. -Vad bra!
Det är snart dags.
-Ja, det där går ju inte. -Tänk om kungen kommer i dag.
-Det gör han inte, fick jag veta. -Jaha, vad bra.
-Har du träffat honom förut? -Kungen? Nej, då.
Jag har bara träffat hans brorson, och det var några år sen.
-Var han prins? -Ja, det var han.
Det är han fortfarande.
-Vad kallas en fisk utan något i? -Jag vet inte.
Fsk!
Kungen kommer alltså inte i dag, så ni kan slappna av.
Ska vi inte ringa hem och meddela att det här är ohållbart?
Nej, vi väntar tills jag har pratat med Karim al-Ahmad.
-Vet du varför vi inte får sitta där? -Alla säljare kanske sitter här.
-Vi kanske är först, bara. -Märkligt att placeras här.
Det är en helt ny stad, där vi får bryta ny mark!
Var ska vi äta nånstans?
Men hörni, kom igen nu! Vi är ju i Kungadömet Saudiarabien!
Bland öknar, kameler, schejker och tält.
Herregud! Hur gick det?
Bra. Mig kan man bara döda med en guldkula.
En guldkula... Hajar ni?
"Lawrence av Arabien."
Vem?
-Hej. -Hej.
-Vad heter du? -Maha.
Maha! Fint. Varifrån kommer du?
Alan Clay, från Relyand Group.
Jag skulle träffa mr Karim al-Ahmad klockan 15.
Han sitter tyvärr fast i Jeddah och kan inte komma i dag.
-Är han i Jeddah? -Ja, men i morgon är han här.
Ni får bestämma tid.
Okej, men vi från Relyand Group sitter där i tältet och har inget wi-fi.
-Det krävs för vår presentation. -Det får ni ta upp med mr al-Ahmad.
När som helst i morgon går bra, det ska säkert gå att lösa.
Okej. Tack, Maha.
Har du inte råd med college? Sälj huset. Hur lång tid kan det ta?
-Jag kan inte påverka marknaden. -Skitsnack! Sälj det, bara.
Betala för din dotters utbildning. Det är ditt ansvar.
Välkomna till Hyatt Jeddah.
-God natt. -God natt, vi ses i morgon.
-Hallå? -Hej Alan, jag har Eric Randall här.
-Dök han aldrig upp? -Han kommer i morgon. Det ger sig nog.
Ring mig direkt efteråt.
-Mike Winston är på andra linjen. -Koppla in honom.
Hej, Kitty...
Hej, pappa. Jag hoppas att du har det bra på resan.
Är det varmt och dammigt där borta? Jag skämtade bara. Jag är en skämtare.
Här är allt bra. Fast inte jättebra.
Mamma ringde i går kväll för att beskylla dig för allt, som vanligt.
Det gör inget att jag missar en termin eller två.
Det kan nog vara bra för mig.
Det är ingen fara, pappa.
Nu hinner jag dra in lite extra dricks. Jag är bra på det här.
Vänj dig inte, bara. Du ska gå på college.
Men pappa... Jag litar på dig. Lyssna inte på mamma.
Hon sa: "Vad gör han i öknen, när problemen finns här?"
Jag sa att du vet vad du gör, men hon blir sur när jag tar ditt parti.
Hon säger att jag liknar dig. Ser inte helheten, ambitionslös...
Samma gamla skit. Du kan väl visa att hon har fel, pappa?
Visa att hon har fel.
-Receptionen. -Det här är Alan Clay.
-Skulle jag kunna få en öl? -Alkohol är förbjudet i Saudiarabien.
Ja, så klart...
-En Cola light? -Pepsi?
Visst. Tack.
-Hallå? -Hej pappa, det är Alan.
-Det låter som att du är på månen. -Nej, jag är i Saudiarabien.
-Vad gör du där? -Det är faktiskt riktigt intressant.
Jag är här med Relyand, vi säljer in ett nytt IT-system till kungen.
En otrolig telekonferensutrustning som vi ska presentera för kungen.
Ett tredimensionellt, holografiskt möte...
-Vet du vad jag ser på teve, Alan? -Nej, vad då?
Jag tittar på ett program om att en jättebro i Oakland i Kalifornien-
-håller på att byggas i Kina.
Kan du tänka dig? De bygger våra broar!
När ni tog Schwinn till Kina och sparkade 900 amerikaner-
-förstod jag hur det skulle gå.
Okej om man är en blodtörstig jävel till chef-
-som vill urholka ekonomin för sin egen vinnings skull...
Men broar, det var oväntat!
-Och nu är du i Saudiarabien... -Du försvinner, pappa. Är du kvar?
Är du kvar, pappa? Det bryts.
Men vad fan.
För i helvete.
-Jag missade bussen igen. -Jag är ledig i dag.
-Jag skojar bara, jag kan komma. -När kommer du?
-Om 17 minuter? -23.
Du satt i lobbyn i typ fem minuter. Kan man sätta in en bomb så snabbt?
Inte vet jag, jag tittar på samma teveserier som du.
-Är du beredd? -Gör det inte så dramatiskt.
-Gillar du Electric Light Orchestra? -Ja.
Den där moskén ser jag från balkongen. Det var mycket folk där i går.
Det är där de genomför avrättningarna.
Utomhus? Inför folk?
-Ja. Ska vi åka dit och kolla? -Nej. Nej!
-Gör det nåt om jag...? -Inte alls.
-God morgon! Har vi wi-fi? -Nix.
Okej...
Hej.
-Maha... Läget? -Ursäkta?
-Är mr Karim al-Ahmad här? -Tyvärr inte, han är i Riyadh i dag.
-Han skulle ju vara här hela dagen. -Planerna ändrades i går. Jag beklagar.
Jag undrar, Maha...
Finns det verkligen ingen jag kan prata med om vår presentation?
Tyvärr inte, det är mr al-Ahmad ni ska tala med.
Han försäkrade att han kommer i morgon. Ursäkta mig.
Ursäkta.
-Du ser ny ut. -Hej... Jag ska träffa nån.
-Är du Alan Clay? -Ja, det är jag.
Jag heter Hanne, jag jobbar för Karim. Han kommer inte hit i dag.
Trevligt att träffas, varifrån kommer du?
Jag skulle precis ta en cigg, ska du med?
-Vatten? -Gärna.
-Oj... -Jag vet, vi beter oss som tonåringar.
Som håller sina laster hemliga för föräldrarna.
Herregud!
-Gick det bra? -Ja.
-Säkert? -Ja.
Jag kommer inte överens med stolarna här.
Sätt dig här hos mig.
Det gick bättre.
-Så du kommer från Relyand. -Ja, numera.
Vi vill bygga upp stadens IT-system, men jag får inget grepp om tidsplanen.
-När kungen ska komma... -Jag hoppas att de inte lovat er nåt.
Nej, men det lät som om det skulle gå undan.
Det vore bra för oss allihop.
Kungen har inte varit här på ett tag.
-Hur länge då? -Inte på de 18 månader jag varit här.
Har du kommit över jetlagen?
Jag känner mig som en glasruta som behöver krossas.
-Har du några tabletter? -Nej, då blir man väl dödad i tullen?
Jag har nåt till dig.
-Har ni bra wi-fi här? -Ja, ibland.
Wi-fi är vårt minsta problem. Varsågod.
-Olivolja? -Det ska du säga om nån frågar.
Smaka lite på hotellet sen. Det ska nog krossa glaset åt dig.
Då så, gänget... För det första så vet jag inget mer om maten än.
För det andra så är wi-fi "vårt minsta problem".
För det tredje så kommer kungen, men ingen vet när.
-Sa mr al-Ahmad det? -Jag träffade honom inte.
Förhoppningsvis i morgon.
-Ska vi göra i ordning? -Ja, packa upp allt så att vi är redo.
Det är bäst att vi väntar oss det mest oväntade.
-Alan. -Eric Randall söker er.
-Har du träffat Karim? -Nej, men hans kollega.
-En trevlig kvinna från Danmark. -Från Danmark? Och?
Det låter lovande, vi borde kunna köra i morgon eftermiddag.
-Kommer kungen i morgon? -Förmodligen inte.
-Mr al-Ahmad ska snart ge besked. -Vad innebär det? Styrelsen är otålig.
Steve Milligan på andra linjen.
-Du måste komma med nåt bättre. -Okej.
Kära Kit, du säger att din mor alltid varit känslomässigt opålitlig.
Det är sant, till viss del.
Men vem är stabil jämt?
Kära Kit. Från det här gudsförgätna hotellrummet, 800 mil hemifrån-
-skriver jag min bekännelse och ber om din förlåtelse.
Jag har fyllt ditt korta liv med bördor och oro-
-när du borde få leva sorglöst.
Jag gör bot för mitt misslyckande genom att vara här-
-tillbaka som dörrknackande försäljare.
Min börda är en liten puckel på ryggen.
Antingen är det en sjukdom som äter sig in i ryggraden-
-eller ett spindelbo under huden.
-Din mamma blir nöjd med vilket som. -Sluta nu, pappa.
Sluta röka, Kitty.
Förlåt för att jag inte är den pappa du förtjänar-
-för att jag inte kan hjälpa dig att förverkliga dina drömmar.
Det enda jag kan göra nu, och vet vem hur länge-
-är att hoppas att det snart ljusnar.
Att jag på nåt vis kan ta mig igenom...
...och ställa allt till rätta.
-Är du tillgänglig? -Alan! Vad eländig du låter.
-Kör du mig till KMEH? -Visst!
Missar du bussen med flit för att få umgås med din hjälte Yousef?
Du pratar med för många ord.
Tycker du om reggae?
-Hur fick du tag på sprit? -Ursäkta?
En baksmälla känner man igen. Hur fick du tag på den?
-Det vill jag inte berätta. -Skulle källans säkerhet äventyras?
-Skulle det vara roligt? -Ja, det tycker jag.
Du behöver inte åka till KMEH i dag, kungen är i Jemen.
KUNGLIGT BESÖK I JEMEN FÖRLÄNGS
-Vad gör du, Yousef? -Tar hand om dig.
-Här? -Det är inte så långt.
-Vart ska vi? -Du ville ju smaka äkta arabisk mat.
-Det har jag inte sagt. -Det är bästa medicinen mot baksmälla.
-Det var hon. -Vem då?
Kvinnan jag inte borde prata med.
Hon heter Jameelah. En fantastisk tjej. Mycket vacker.
Dock inte särskilt smart, tyvärr.
Rar, men dum som en get.
Hon är gift med en äldre man. Han är rik, men lite märklig.
-Märklig? -Internationell swinger.
Vad betyder det?
Jag tror att han har sex med pojkar i Europa.
-Så han är gay? -Nej... Tror du det?
Hon började skicka sms till mig för några veckor sen.
Först frågade hon mest vad jag gjorde, men de senaste är riktigt sexiga.
Skulle han få se nåt av dem skulle han döda mig. Och henne med.
Riskerar hon livet för att skicka dem?
-Det var hon igen. -Varför pratar du så där?
-Vad menar du? -Så där puttenuttigt...
-Som om hon vore din flickvän. -Hon är ju gullig.
-Du måste ta ett snack med honom. -Inte en chans.
Du måste se honom i ögonen och säga att du inte gjort nåt med hans fru.
-Det har du väl inte? -Aldrig.
Då säger du det. Titta honom i ögonen så att han tror dig.
Om du satte på hans fru, skulle du inte göra det.
Lita på mig, det är den enda lösningen.
Din rygg, Alan... Vad är det för nåt?
-Jag drog bort en sårskorpa. -Vill du åka till läkaren?
-Varför är du inte där, Alan? -Det händer ändå ingenting i dag.
-Kungen är i Jemen. -Fan. Och var är du?
-Jag är hos läkaren. -Är du sjuk?
-Nej, oroa dig inte. Det är ingenting. -Okej, men glöm inte...
Jag måste lägga på nu, vi hörs i morgon.
Mr Clay? Doktor Hakem. Kom in.
-Har ni gjort det här själv? -Jag undersökte den lite.
-Med vad då? -En köttkniv.
Försökte ni ta livet av er?
Nej.
-Tar ni nån medicin? Prozac eller så? -Jag är inte deprimerad.
-Jag var nyfiken, jag ville se om... -Det är lite infekterat.
Vad är det för nåt?
-Jag tror att det bara är ett lipom. -Är det inget farligt?
Ett lipom är bara en tillväxt, en cysta.
-Så den är... -Godartad.
-Är ni säker på det? -Nej, för det krävs fler kontroller.
Den sitter så nära ryggraden, och jag har mått dåligt på sistone.
-På vilket sätt då? -Klumpig, långsam och energilös.
-Kan ni vara mer specifik? -Jag vet inte...
Jag har tappat bäringen.
Jag har förlorat min styrka och vissa förmågor...
Som vad då?
Jag har alltid varit ganska bra på att skapa enkelhet.
Att få komplicerade saker och situationer att gå lättare.
-Tror ni att det är knölens fel? -Är det orimligt?
Det är föga troligt, men vi gör en biopsi för att vara säkra.
-En biopsi? -Ja, som vi skickar till labbet.
Suveränt...
-Ni verkar orolig för det här. -Jag oroar mig för allt möjligt.
Så, nu kan ni byta om.
Jag kände likadant för några år sen, det stramade till i bröstet på mig.
Jag var säker på att EKG-testet skulle förklara varför jag var så trött.
-Och? -Men det visade ingenting.
Vad synd.
Vi får dras med vår goda hälsa.
Kom tillbaka på söndag, så tittar vi på resultatet.
Fredagar och lördagar är helgdagar här.
-Är ni här på söndag? -Ja.
-Då ses vi då, mr Clay. -Tack.
-En kvinnlig läkare? Varifrån kom hon? -Det vet jag inte.
-Från Saudiarabien? -Ja, det tror jag. Hurså?
Vi har inte många kvinnliga doktorer, så oddsen är låga.
-Bar hon slöja? -Ja, hijab.
Och ni var ensamma?
Intressant...
-Vilken tid ska jag komma i morgon? -Lägg av.
Välkommen till Hyatt Jeddah.
Alan.
-Hej, det är Hanne. -Bra, själv då?
-Jag frågade inte hur du mår. -Jag ville bara berätta det.
-Har du lagt dig? -Nej, hurså?
-Det är fest på ambassaden i kväll. -Danmarks ambassad?
-Namn, tack. -Søren Kirkegaard.
-Hemstad? -Köpenhamn.
Vodka.
Jag letar efter Hanne.
Ursäkta.
Hej! Var har du varit?
Jag vet inte. Var är jag?
Nu ska vi begå ett misstag.
Du verkar ha en plan, det gillar jag.
-Gör jag dig inte mer upphetsad än så? -Förlåt, du är underbar.
Jag kan inte låta bli att distraheras av att jag är lite berusad-
-och ligger i ambassadens kapprum med en vacker kvinna jag inte känner.
-Tar du illa upp om jag prövar nåt mer? -Nej, men jag vill att du låter bli.
-Det här var ju frustrerande. -Ja...
Vad ska vi göra i stället?
Vill du höra ett bra skämt?
-Tycker du om Elvis Presley? -Va? Nej!
Vad då? Jo, men inte nu.
-Dina sovvanor börjar göra mig orolig. -Gårdagskvällen var väldigt underlig.
-Jaså? -Jag kan inte säga nåt.
-Varför inte? -Jag har lovat.
Okej, så klart...
Vad har hänt? Mår ni bra?
-Ja... -Vad har hänt med luftkonditioneringen?
-Den la bara av. -Vi har sovit i en timme. Förlåt.
-Kan kungen komma i dag? -Nej, han är i Riyadh i dag.
Vet ni vad? Nu har jag fått nog.
Nu går jag och kräver svar om luftkonditioneringen, maten och nätet.
Och åtminstone nån form av tidsplan!
-Varifrån kommer all ilska, Alan? -Jag vet inte, Rachel.
Men den kommer att göra oss gott.
God morgon.
-Hejsan. -Hej, Maha. Är al-Ahmad här i dag?
-Tyvärr inte. -Kommer han hit i dag?
-Jag tror inte det, han är i New York. -New York?!
-Hanne, då? Den danska tjejen. -Jag vet inte...
Jag klarar mig själv. Tack, Maha.
-Ursäkta, kan jag hjälpa er? -Jag letar efter Hanne.
-Hon är i Riyadh. Kan jag hjälpa till? -Alan Clay från Reyland Group.
-Karim al-Ahmad. -Karim... Karim al-Ahmad.
-Ni är inte i New York. -Nej, det är jag inte.
Jag ber om ursäkt, men jag är sen till ett möte.
-Följ med, så kan vi prata på vägen. -Vart då?
Till byggområdet där borta. Jag ska träffa en av arkitekterna.
-Receptionisten sa att ni inte var här. -Hon är ny.
-Var ni här i går och i förrgår? -Nej.
-Tjusig. -Vill ni köra?
-Nej, då... -Jo, varsågod.
Tro mig, Relyand Group är viktiga för oss.
Det var skönt att höra, men det finns vissa problem.
Vi kan inte förbereda presentationen i ett tält.
Jag beklagar, men det är där det är tänkt att ni ska vara.
-Vi behöver riktigt bra wi-fi. -Det ordnar jag.
-Nåt mer? -Luftkonditioneringen fungerar inte.
-Det ska omedelbart lösas. -Vad ska vi äta?
Efter helgen ska ni få catering varje dag. Nåt mer?
-Hur länge ska vi vänta på kungen? -Sväng vänster här.
-Handlar det om dagar? Veckor? -Jag vet inte.
-Månader? -Det hoppas jag inte.
Oj...
-Ni har säkert en sportbil hemma i USA. -Nej.
Såna förmåner har bara cheferna. Vi hade tävlingar i Texas tidigare.
När ni jobbade på Schwinn.
Ja.
Jag hade en Schwinncykel när jag var liten.
Jag bodde i New Jersey i fem år.
På handelshögskolan gjorde vi en fallstudie om Schwinn.
En intressant period...
Hitåt.
USA hade Schwinn. England, Italien och Frankrike hade sina egna cyklar.
Det var stor internationell konkurrens då.
-Produkterna skiljde sig mycket åt. -Så är det inte längre.
-Vad hände, anser ni? -Hade inte ni studerat saken?
-Jo, Schwinn flyttade till Kina. -Det gjorde vi.
De byggde cyklarna snabbare och billigare, det kändes klokt just då.
-Men det var det inte. -Uppenbarligen inte.
Vi lärde dem att göra bra cyklar, så de började tillverka sina egna.
-Nu dominerar de marknaden. -De kan ju sälja dem så billigt.
Cyklarna får olika märkning, men alla tillverkas på samma fabrik.
Schwinn är bara ett av märkena.
Kan ni ibland känna att du borde ha gjort nåt annorlunda?
-Personligen? -Ni satt ju i Schwinns styrelse då.
Kunde företaget ha överlevt i USA?
Det var invecklat...
-Visste ni att en del redan bor här? -Jaså?
-Ni borde titta närmare på en lägenhet. -Varför det?
Ni kommer ju att arbeta med vårt IT-system.
-Om vi får uppdraget, så. -Ursäkta mig.
Det här tar en liten stund. Ta en titt på femte våningen.
Hissarna är inte igång än, så ta trappan.
Knacka på dörr 501, Hassan kan visa dig runt.
Jag kommer snart.
-Mr Clay, förmodar jag. -Hassan?
Trevligt att träffas. Kom in.
Karim al-Ahmad ringde, han blev tvungen att åka.
-Har han lämnat mig här? -Jag vet inte, han bad mig skjutsa er.
Te?
Eller nåt lite mer...lockande?
-Har ni kall öl? -Givetvis.
-Tack. -Varsågod.
-Bor ni här? -Nej, det här är försäljningslokalen.
Jag bor här ovanför.
-Hur går affärerna? -Ärligt talat ganska trögt.
-Vad tråkigt. -Vi får inga klara besked från nån.
När öppnar restaurangerna ni gör reklam för där nere?
Det är bara bluff, vi har inte sålt nåt åt dem.
RANDALL: RING MIG, FÖR HELVETE!
Välkommen till Hyatt Jeddah.
-Salaam alaikum. -Yousef...
Jag håller på att få en stroke eller nåt.
Mr Clay? Sov inte, titta på mig.
Har ni druckit?
Säg nåt.
Det kommer att bli bra.
Som sagt, ni får dras med er goda hälsa.
Skojar ni?
Vad hände? Jag kunde inte andas, det var läskigt.
Det var nog den läskiga biten som satte igång alltihop.
Symtomen stämmer in på vad vi kallar en panikattack.
Det leder ofta till fysisk kollaps. Er jetlag i kombination med det här...
-Hamnar jag i finkan nu? -Nej, ingen såg nåt.
-Ni såg ju. -Ja.
Är ni inte tvungen att anmäla mig för innehav av rusdrycker?
Nej, men ni borde inte dricka det där. Det finns bättre sprit i Jeddah.
-Jag undrar en sak... -Ja?
-Vad gör ni här? -Ni ringde mig.
Gjorde jag?
Jag jobbade kväll och hade precis opererat.
Tack.
Alan!
-Alan! -Yousef!
-Salaam alaikum. -Alaikum salaam.
-Herregud, jag ringde dig med... -Jag blev orolig.
Förlåt, Yousef. Det här är doktor Hakem.
-Vad har hänt? -Ingenting allvarligt.
-Gud skyddade honom. -Tack, gode Gud!
-Försök att vila i helgen. -Tack, det ska jag.
-Vad är det som händer? -Vad då?
-Vad gör hon här mitt i natten? -Hon är min läkare.
-Det är helt absurt, du och läkaren... -Vad då?
-Hon kanske är gift! Hon riskerar allt! -Yousef!
Lägg av! Vad är det med dig? Jag har inte ihop det med min läkare.
Förlåt mig... Förlåt.
-Är allt bra? -Jag hörde nåt utanför mitt hus.
Jag klev upp ur sängen och såg tre män i fönstret.
Jag sket nästan på mig.
-Var det maken? -Och hans hejdukar.
De bara stod där, utan att göra nåt.
-Jag måste lämna stan. -Vart ska du?
Till min pappa i bergen, dit tar de sig inte.
Min hemby, där tar alla hand om mig. Vi har vapen och sånt.
Förlåt för att jag sa så där.
Hur långt är det dit?
-Vad tycker du om Rashid al-Majid? -Inte illa alls.
Det där är min brorson Salem, han ska också med.
-Min brorson Salem. -Salaam.
Han är min fars andra hustrus barnbarn.
-Okej... Du, då? -Den tredjes tredje son.
Han har fyra fruar.
-Välkommen till Saudiarabien. -Den biten hade jag glömt.
Ursäkta... Du vet vem.
-Vad stod det om icke-muslimer? -Vad gör du? Du måste ju svänga!
-Jäklar! -Du missade den sista avfarten!
-Ja, jag vet. -Vad händer?
-Jag missade avfarten. -Vänd!
Sluta! Sluta!
-Vad är det som händer? -Bara muslimer får åka in i Mecka.
-Va?! -Jag glömde, jag brukar köra här.
-Vänd om, Yousef! -Du går mig på nerverna!
Du borde inte ha fått åka med!
Vill du bli insmugglad i den heliga staden?
Vi kan sätta på dig en thawb, det kommer att funka.
Om vi blir stoppade är det bara att dra ditt favoritstycke ur Koranen.
-Är det där den berömda moskén? -Al-Haram, ja.
Haram...
-Kan du sluta titta på den? -Ja, visst.
Jag ber om ursäkt.
Ursäkta.
Jäklar...
-Vad betyder det där pekandet? -Att Gud ska förse honom.
-Funkar det? -Utan snack.
Poliser...
Alan.
Hej.
-Kommer du? -Jag vill se mig omkring först.
-Salaam. -Salaam.
-Vill du ha skjuts? -Nej tack.
-Jag är ute på promenad. -Och fotograferar?
Ja, det är vackert här.
Jag tittade på dig där uppifrån.
-Du tar många bilder. -Ja, jag gör väl det.
-Amerikan? -Ja.
Alla dessa bilder... Jobbar du för CIA?
Jag frilansar, bara. Inte på heltid.
-Alan! -Förlåt.
Förlåt!
-Vi trodde att du blivit kidnappad. -Det är så vackert, jag bara fortsatte.
-Vad gör de där gevären där? -Jag tänkte visa dig dem.
Det här var min farfars.
-Jättefint. -Ja...
-Jag anade väl att du kunde en del. -Jag var en hygglig skytt.
-Vill du jaga vargar med oss i kväll? -Vargar? Var då? Här?
De har tydligen rivit många får på sistone, så folk ska ut på jakt.
-Vem är han? -Var kom du ifrån?
-Han går runt och tar bilder! -Kom inte hit och skrik!
-Han tar bilder på oss! -Än sen?
Han sa att han jobbar för CIA.
Har du sagt att du jobbar för CIA?
Han frågade om jag jobbade åt dem, och jag sa att jag bara frilansade.
-Varför sa du så? -Det var ju ett skämt!
-Frågan var ju skrattretande! -Inte för honom.
Hur ska jag övertyga honom att du inte jobbar för CIA?
Om jag jobbade för CIA skulle jag väl inte säga det?
Ta det lilla lugna nu.
-Det här är min vän från USA. -Vän?
Ta hans hand.
Amerikanen skojade. Om han vore från CIA skulle han ju inte säga det.
Ta det lugnt.
-Du borde inte ha sagt så där. -Jag vet.
-Folk gillar inte såna skämt. -Det kände jag direkt.
-Som att ropa "bomb" på en flygplats. -Det är liknelsen man tänker på, ja.
Nu ger vi oss ut på jakt.
Där borta revs fåren senast.
-Har du gjort militärtjänst? -Nej.
Pappa gjorde det.
-Var då nånstans? -Korea.
-Ville inte du bli militär? -Jag? Nej.
-För att det inte fanns några bra krig? -Precis.
-Vore andra världskriget mer lockande? -Ja, fast inte biten i Stilla havet.
-Om du vore ung nu, då? -Varför frågar du så mycket?
-Funderar du på att ta värvning? -Kanske.
Gör inte det. Plugga i stället, så att du får valmöjligheter.
-Här ges inga valmöjligheter. -Flytta, då.
Jag skulle hellre stanna här, men ha det bättre.
Det var bara fåren.
Du, Alan... Skulle du kriga för oss?
Ingen kommer att invadera Saudiarabien.
-Jag vet, jag är bara nyfiken. -Ja, förmodligen.
Många av oss vill kriga för folk som vill bli fria.
Så om jag inleder en demokratisk revolution, stöttar du mig?
-Tänker du göra det? -Jag undrar bara. Skulle du det?
-Självfallet. -Hur då?
-Det vet jag inte. -Skulle ni skicka trupper?
Jag personligen...
-Nej, USA. -Inte en chans.
-Luftunderstöd? -Nej.
-Militäroffensiv? -Här? Aldrig.
-Skulle du komma och stötta mig, då? -Ja.
-Det gick snabbt. -Jag är säker.
Du är galen.
Jag kommer snart.
Välkommen till Hyatt Jeddah.
Väntar du här?
Då väntar du här, då?
Mr Clay?
-Ja? -Kom in.
Varsågod.
-Ska jag inte träffa doktor Hakem? -Nej, hon är inte här i dag.
Jag har resultatet av biopsin här. Sätt er.
Vi hittade förstadier till cancerceller.
-Förstadier? -Ja, de måste tas bort.
-Vad är det som ska bort? -Hela lipomet. Ju förr, desto bättre.
Vi kan ta bort det här.
-När då? -I morgon, kanske?
Hej.
-Vad gör du här? -Förlåt.
Jag ber om ursäkt.
Oj!
-Hur gjorde du, Alan? -Använde du mutning eller tvång?
-Nätet är stabilt. -Maten är fantastisk!
-Vi har försökt ringa dig. -Jag var bortrest.
-Vad du än gjorde så funkade det. -Du är bäst, Alan.
-Är vi beredda? -Ett ögonblick.
-Hej Dave. -Hej Brad, hur är det?
Förlåt!
-Nu syns du. -Du med, men upplösningen är dålig.
Jag ska ändra.
Det tar sig...
Nu, så.
Rör på dig.
-Här borde du ha ditt vackra nylle. -Det stämmer.
-Här kan jag gömma mig. -Precis.
Vi tar och kontrollerar stabiliteten.
Snyggt.
Ska det verkligen bli av i dag?
Vilken ära, ers majestät.
Ers kungliga höghet, ärade medlemmar av kungafamiljen...
Under århundraden har affärer gjorts på samma sätt som vänskapsband knutits.
Kultur-och språkbarriärer rivs av blott ett handslag.
I Boston i Massachusetts har era vänner på Relyand-
-utvecklat ny teknik för virtuella möten i global skala.
Låt oss presentera den för er.
Hej, Alan. Skål.
Påkar och stenar kan slå mig fördärvad-
-men hologram kan aldrig såra mig!
Alan... Det är Eric.
Bra jobbat, Alan. Nu får vi hoppas att de inte sätter budgeten i halsen.
-Vad spännande! -Ja, snart får vi veta.
Vi kanske borde fira. Vill du ha skjuts?
-Jag ska nog stanna här med gänget. -Ja, okej.
Är du anestesiologen?
-Hur står det till i dag, mr Clay? -Det är bra, tack.
Vad bra. Det här är doktor Wei från Kina och hans assistent.
-De ska vara med mig i dag. -Doktor Wei från Kina...
-Hej. -Vi börjar här...
Ursäkta mig, doktor Haddad, men jag utför gärna operationen.
-Vi har ju redan börjat. -Det har ni väl inte?
Jag förstår inte, men som ni vill.
-Hej, mr Clay. -Hej, doktor Hakem.
-Ursäkta förseningen. -Jag trodde inte vi skulle ses igen.
Jag tar över. Bedövningen borde redan fungera.
-Är det tillräckligt varmt? -Ja, tack.
Jag berättar hela tiden vad jag gör, men försök att tänka på nåt helt annat.
En trevlig person, ett fint minne eller nåt ni ser fram emot.
Okej.
Jag börjar med att lägga ett snitt invid lipomet.
"Den brydde sig inte om bondbarnen, där den stod och tänkte på julafton..."
-Lyssna nu, det är ett jättebra skämt! -Pappa!
Nu när snittet är lagt kan det kännas lite när jag tar ut cystan.
-Vacker... -Vad gör du här?
-Jag har oroat mig för mycket. -Det kommer att bli bra.
Här har vi den.
Kära doktor Hakem, jag hoppas att ni får det här meddelandet.
Ni fick snabbt bort cystan, och jag vill tacka er igen.
Jag har fått mer energi efter operationen-
-och jag har redan lyckats kanalisera den energin till andra.
Det enda problemet är att jag inte har nåt att skylla på längre.
Den där lilla knölen var förklaringen till allt, och nu är den borta.
Men jag är ändå mycket tacksam, tror jag.
Alan Clay.
Kära mr Clay, det var lite krångligare än väntat, men ett enkelt ingrepp.
Insikten om att man inte är döende får de flesta sinnen att ljusna.
Men ni är inte som de flesta, eller hur? Dr Zahra Hakem.
Kära doktor Hakem, mitt sinne är faktiskt mycket ljust.
Kanske för ljust, jag känner mig lite yr.
Det är märkligt, men jag har hittat en ny knöl på ryggen.
Jag är inte läkare, men det känns som en plasthandske.
Kan ni ha råkat glömma kvar den?
Ibland glömmer folk till exempel en handske med flit-
-med förhoppning om att få träffa en viss person snart igen.
Hälsningar, Alan.
Kära Alan, det är möjligt att jag glömde något.
Kanske en kompress, eller nåt jag åt under operationen.
Vi behöver nog träffas igen.
Inte på sjukhuset. Vi vill inte oroa försäkringsbolaget i onödan.
Zahra.
Kära Zahra, det är en mycket bra idé.
Men jag vet inte hur sånt här går till här i Saudiarabien.
Kan mr Alan Clay träffa doktor Zahra Hakem utanför sjukhuset?
Hoppas att det går bra att jag frågar dig om råd.
Jag hämtar dig på onsdag, klockan 12.
Jag skriver dina initialer på en lapp i vindrutan.
-Hur är det i dag? -Bara bra. Själv, då?
Jättebra. Vatten?
-Jag måste be om ursäkt. -För vad då?
För häromdagen. Jag störde dig.
Det var inget du kunde ha förutsett.
-Du verkade bekymrad. -Det var jag.
Jag och min make ska skiljas, det är inte vackert.
Jag hade just kommit tillbaka från rätten.
-Har det löst sig nu? -Snart, men det är upp till honom.
-Rent rättsligt? -Ja.
-Att skilja sig är invecklat här. -Det är ganska invecklat överallt.
Resan tar en timme, vid det laget har vi lärt oss det viktigaste om varandra.
-Okej. -Jag har barn.
-Det anade jag. Jag med. -Anade du det?
Inte anade, kanske, men jag tänkte att det kunde vara så.
Jag trodde att du såg det på mina höfter.
-En del ser det på gångstilen. -Så klyftig är jag inte.
-De är tonåringar och bor hos mig. -Vad heter de?
Rania är 14 och Mustafa är 15.
Jag vill inte att han blir en skitstövel som sin far. Några råd?
-Berättar han nåt? -Berättade du nåt för din mor?
Gör nåt ensam med honom. Åk och campa, till exempel.
Man åker inte och campar här, vi bor inte i Maine.
-Hur många barn har du? -En dotter.
Kit. Hon är 21.
-Berättar hon nåt för dig? -Ja, det gör hon.
-Men jag vet inte... -Vad då?
...om jag hjälper henne.
-Ringer hon ibland utan att vilja nåt? -Ja.
Då är det bra.
-Vad skulle barnen säga om det här? -Om dig och mig? Kulturkrocken?
-Jag antar det. -Blott ett tunt tyg skiljer oss åt.
-Så tänker jag med. -Det är så det är.
-Oj... -Ja.
Jag kan ta din kavaj.
Tackar.
-Udda i ett hus vid stranden. -Alla drömmer sig bort.
Visst är den hemsk? Min bror köper så fula tavlor vart han än åker.
-Det är dags att bada. -Är det?
Vi ska bada. Du får låna min brors badbyxor.
-Är du beredd? -Ja, jag är beredd.
Hoppa i, du. Jag kommer efter.
Oj, förlåt.
-Det var inte meningen att skrämmas. -Ingen fara.
Jag måste dyka ner. Grannarna...
Jag måste varna dig för att jag är likadant klädd som du.
Om nån ser oss tror de att det är två män.
Två ryggar med badbyxor. Förstår du?
-Oj! -Ja.
Vad gör vi nu?
Ta ett djupt andetag, och andas ut långsamt.
Det var länge sen.
Ja, samma här.
Hur länge sen?
Jag vet inte.
Inte jag heller, jag minns knappt.
Jag vill berätta en sak...
Jag har tänkt på det sen vi pratade om din son.
Berätta.
Min far och jag åkte och campade några gånger...
-Campingen igen... -Det handlar inte om det.
Jag var 11-12 år och han tog med mig upp till New Hampshire.
Det var kallt och hade snöat veckan innan.
Vi körde till ett naturreservat och parkerade.
Vi vandrade djupt in i skogen, i minst fyra timmar.
När solen var på väg ner stannade vi till.
Det fanns ingen bebyggelse inom synhåll.
Jag trodde att han hade en plan, men han verkade precis ha insett-
-att vi inte skulle hinna tillbaka och att det skulle bli kallt.
-Det kunde komma vargar och björnar... -Vargar och björnar.
Då frågade han mig vad vi skulle göra och jag förstod att det var ett test-
-så jag tänkte på allt jag lärt mig i scouterna och sa:
"Bygga ett vindskydd."
Vi satte igång och turades om att hugga och fick till en riktigt fin stomme.
Vi hämtade granris och la ut på marken.
"Vad behöver vi nu, Alan?" frågade han.
Vi behövde nål och tråd.
-Eller silvertejp. -Till vad då?
För att göra en sovsäck av våra kläder.
Vi öppnade jackorna och tejpade ihop dem-
-sen sov vi där i våra underställ.
-Ni delade sovsäck. -Ja.
När vi väl låg där inne så var det riktigt varmt.
-Ni hade ingen brasa. -Nej, vi hade bara varandra.
-Och på morgonen? -Då drog vi bort tejpen och gick hem.
Vad bra.
Hej, Kit.
Jag skriver för att berätta att jag inte vet när jag kommer hem igen.
Det blev inget med avtalet vi var ute efter.
En kinesisk konkurrent erbjöd samma teknik mycket snabbare-
-och till halva priset.
Jag borde inte ha blivit förvånad, men det blev jag ändå.
Så den ekonomiska biten är inte löst än, men jag jobbar på det.
Jag har ett nytt och ganska välbetalt jobb här-
-så du borde kunna börja plugga nästa termin.
Håll tron vid liv, Kit, för jag tror på dig.
Du är stark och ung och har gott om tid.
Jag är inte så ung, men en kraft inom mig gör-
-att jag känner mig stark igen.
Och än finns det tid.
Det måste det finnas.
UNiTAiL www.DANiSHBiTS.org